Vores potentiale var så stort. Vi tegnede så lovende.
Men vi forspildte vores evner, vores intelligens.
Vores blinde stræben efter teknologi fremskyndede blot vort endeligt.
Vores verden er ved at gå til grunde, men livet må fortsætte.
OPRØR
Vent. Jeg er en ven.
Ja! Jeg havde altid næret håb.
Så meget omtanke, detaljerne...
Udskåret træ, støbt kobber.
Du kan ikke tale.
Følg med mig.
Her. Stop!
Nogle ting i denne verden skal man lade ligge.
Men ved man, hvor man skal kigge, er disse ruiner fulde af skatte.
- Ven? - Vent, jeg er næsten færdig.
Ven? Ven? Ven?
Ven.
Hvad er det?
Du har fundet den.
Han tegner den hele tiden.
- Er vi alene? - Nej, nej...
Gå.
Gem dig i dåsen. Kom så.
Hvorfor gør du det ikke færdigt?
Bare rolig. Jeg gør dig ikke noget.
Du er i sikkerhed nu.
- Hvor er jeg? - Hos os.
Jeg regnede aldrig med at se flere. Sådan. Det burde holde.
2 er mere fiks til den slags. Hvor er han mon?
- Jeg var sammen med ham. - 2? Derude? Hvad?
- Du holder ting hemmeligt for mig. - Jeg var på vej for at sige det.
- Hvad har vi her? - Jeg fandt ham. I tomheden.
Hvad lavede du der? Du fører bæstet lukt herhen. Hvor tit skal jeg sige det?
Det var bæstet, der tog 2. Vi kan stadig nå at redde ham.
- Nej, det er forbi. - Han var stadig i live.
Nej! Vi har regler.
Vores nye gæst virker forvirret. Måske kan jeg give dig noget klarhed.
- Dræbte det ham ikke? - Stille.
Hold fast.
Da vi vågnede i denne verden, var alt kaos.
Mennesker og maskiner havde angrebet hinanden med ild og metal.
Jeg har fundet flere.
- Der er en sti forude. - Følg med mig.
Gassen slog alt ihjel.
Jeg førte os til dette fristed, hvor vi har ventet på, at krigen skulle slutte.
Langsomt forstummede verden.
Det eneste, der nu er tilbage, er bæstet.
Så vi forbliver i skjul og venter på, at også det går til ro.
Hvor kommer det fra? Hvorfor jager det os?
Den slags spørgsmål er ørkesløse. Vi må holde os uden for fare.
For mange af os er allerede faldet.
Men han er ikke faldet. Hvorfor lytter du ikke?
2 valgte sin egen vej!
Du bør undgå at begå den samme fejl.
Gå op i vagttårnet og tag vores gæst med.
Det her var det første, vi byggede sammen.
- Vi kan stadig tage efter ham. - Os? Han kan være hvor som helst.
Det tog ham med den vej. Hen mod de tre høje former.
Åh nej. Der kan vi ikke tage hen.
Vi har regler.
- Hvorfor lytter du til 1? - En gruppe må have en leder.
Hvad hvis han tager fejl?
Tag med mig. Jeg kan ikke gøre det alene.
Jeg... Jeg kan ikke.
Men ville han ikke være taget efter dig?
Jeg...
Vent.
Vi får brug for et kort.
Jeg har det fint med kun at have ét øje.
Så kan jeg koncentrere mig om én ting ad gangen.
Hvorfor var han alene herude?
- Hvor er tunnelen? - Jeg ved det ikke.
Vent!
Vi bør tage tilbage.
Det kan vi ikke.
Bæstet.
Det er for mørkt.
Vi kan bruge den der.
Vent.
2 ville have været imponeret.
Vi skal nok finde ham.
Du er ligesom ham. Du glemmer at huske at være bange.
Må jeg vente her?
Hvorfor skulle det tage ham med hertil?
2?
- Jeg vidste, I ville komme. - Jeg troede...
- 7? - Utroligt!
- Du er vendt tilbage. - Jeg tog aldrig af sted.
I har endelig besluttet jer at tage kampen op.
- Du tabte den her. - Hvor har du gemt dig?
Rustne, tarvelige møgbunke...
Vi gjorde det. Jeg havde aldrig troet...
Vent!
Hvad gør du? Vi ved ikke, hvad det er.
Nej! 2!
Spring!
Skynd dig!
Hvad venter I på?
Hold trit! Kom så!
Vi skulle aldrig være kommet. Hvorfor gjorde du det?
Jeg vidste det ikke. Undskyld.
Undskyld.
Hvad tænkte du dog på?
Hvad vil det gøre?
Jeg ved, hvor vi kan finde svar.
Var det sådan, her så ud?
Hold trit!
Har de været her hele tiden?
Tvillinger.
De har gemt sig her begravet i fortiden og søgt efter svar.
De katalogiserer.
Vi har brug for jeres hjælp. Vi har vakt noget til live.
Nej, jeg har vakt noget til live. Noget frygteligt.
Der er det.
Utrolig ny opfindelse Chefforsker skaber "hjernen"
I dag har kansleren præsenteret det nyeste teknologiske fremskridt.
Kammerater, i dag gryer en ny tidsalder!
Lad os prise denne nye teknologi. Velkommen til maskinernes æra!
Den kan bygge nye maskiner i sit eget billede. Fredsmaskiner.
Dette varsler en ny glorværdig æra af velstand og fremgang for staten!
KRIG
MASKINERNE VENDER SIG MOD OS
Kansleren undsiger maskinens skaber Vi har en vigtig meddelelse.
Videnskaben har vendt sin truende hånd imod os.
Medborgere i denne mægtige stat -
- hjælp mig med at afværge maskinens jernnæve.
Det, der vækkede den, var rundt og præget med sære figurer.
Figurerne svarede til. Den passede præcist i maskinen.
Som var den skabt dertil.
Det er det, 6 altid tegner.
- 6? - 2 hentede hans tegninger.
Han studerede dem evig og altid.
- Jeg må se dem. - Vil du tage tilbage til 1?
Så han kan låse os inde, mens dette mareridt vækkes til live? Aldrig.
Hvor har han lagt dem? De må være her et sted...
Her er de. Ikke?
Hvad har I vakt til live? I fjolser! Jeg havde advaret jer.
I har bragt os I ufattelig stor fare. Og lykkedes det jer at redde 2?
Nej. Jeres letsindighed har bragt alt, hvad vi har arbejdet for, i fare.
- Hvorfor var 2 sendt ud? - Som spejder.
Man sender ikke den ældste ud som...
Vi må finde ud af, hvad der foregår.
Kilden... Kilden.
Gå tilbage til kilden.
Det var den, der vækkede maskinen. Hvad kender du til den her?
I er ikke til at stole på. I må ikke bringe os i yderligere fare.
- Undertving dem. - Øh...
Din analfabet. Tag deres ejendele.
Du er ikke andet end en kujon.
Hvor vover du at udfordre mig? Jeg, som har beskyttet alle i alle de år.
Siden du kom, er alt bragt i uføre.
Du er en forbandelse, et fjols. Styret af meningsløse spørgsmål.
Og du er en blind mand, styret af frygt.
Nogle gange er frygt den rette reaktion.
Hurtigt!
- 9! - Af sted!
- 9! - Fortsæt. Jeg finder en vej ned.
Kom.
Jeg prøver lige en gang til.
Kablet. Skær det over!
Grib fat her!
Tag fat i wirerne.
- Din kåbe. Giv slip på den. - Det kan jeg ikke.
Gør det. Nu!
Du skylder mig en kåbe.
Der kommer flere, ikke?
Der er ikke sikkert her. Hold vagt.
Jeg udstikker et mere sikkert tilbagetog.
- Hvad er det? - Kilden.
- Det, der vakte maskinen til live. - Tag tilbage.
- Hvortil? - Dyster videnskab.
- Hvad nytter det bras os? Glem det. - Du ved noget. Hvad er det, du ved?
Nok, til at lade deres ældgamle onder hensmuldre. Se, hvad de har efterladt.
Lad det ligge, siger jeg. Men du stiller hele tiden dine ørkesløse spørgsmål.
Du graver og presser på. Ligesom 2. Han ville også altid vide for meget!
- Du sendte ham altså ud for at dø. - Han var gammel og svag.
Nogle gange må én ofres for alles bedste.
Din kujon!
7!
Din vej fører os mod katastrofen.
- Vi må tage tilbage. - Hvortil?
Til det første rum. Hvor jeg vågnede.
Hans vej fører kun til problemer. Hvad godt kommer der ud af den?
Jeg ved, hvad vi har brug for. Jeg ved, hvad der er rigtigt.
Nej.
Nej, nej... Det kan ikke passe.
Find hende!
Se det ikke i øjnene.
5!
- 7! - 9!
Nej!
- Vi må tage efter dem. - Hvad? 8? Hvor er 8?
- Tingen tager dem hen til maskinen. - Så er det for sent.
Vi må ud herfra. Vi må finde et nyt sikkert sted.
Det er slut med at skjule sig. Vi tager efter dem. Os alle sammen.
Behøver jeg at minde dig om udfaldet af dit sidste heroiske vovestykke?
Jeg kan ikke lade dem blive udsat for det her.
- Jeg går ind. - Jeg tager med.
Nej, jeg har brug for dig her.
Hvis jeg ikke kommer ud derfra igen, så ødelæg den.
Vent! Hvordan?
Nå, men kom så med den. Hvad er din geniale plan?
En fyldt tromle.
Halløj! Herovre!
- Hvor bliver de af? - Det tager for lang tid.
- Vi må gøre det nu. - Nej, de har brug for mere tid.
Hjælp mig med at trække den ned.
- De kommer. De kommer. - Hjælp! Hjælp.
Nej. Ikke endnu.
Slip, dit fjols!
5! Vi er på vej.
Nu!
Hils i helvede.
Det er overstået.
Lyd!
Tak.
Maskinen!
Maskinen, alle sammen! Løb!
Nej!
Vi kan intet gøre.
Nej, nej, nej!
Nej!
De er spærret inde alle sammen.
Til broen!
- De er spærret inde i den. - 6, kom nu!
Væk fra broen.
- Stop. Du må ikke ødelægge den. - Flyt dig, 6.
Du må ikke ødelægge den. De er spærret inde i den.
Kom!
Tag tilbage til det første rum. Han vil vise jer kilden.
- Den må ødelægges. - Nej. Hørte du ikke, hvad han sagde?
- De er spærret inde. Vi kan redde dem. - Hvordan?
Vi må finde kilden. Deri ligger svaret.
- Vi må ødelægge den. - Men der er stadig en chance.
Tiden rinder ud.
9, de er borte.
I tager fejl.
9!
Lad ham gå.
Vær hilset, 9. Den var så lovende, min fantastiske maskine.
Den skulle være et fremskridtets og skabelsens instrument.
Det var den aftale, vores kansler ikke evnede at indfri.
Men det er ikke hans skyld alene.
Maskinen er født alene af min forstand -
- hvilket jeg nu ved, ikke var nok.
Min skabelse var håbløst fejlbehæftet og farlig -
- fordi den savnede en menneskelig sjæl og kunne let korrumperes.
Det er derfor, jeg skaber alle jer. I er menneskehedens sidste skanse.
I er alle brikker af min sjæl.
Tilsammen vil I og denne anordning beskytte fremtiden.
Se godt efter og husk, hvad du ser.
Fyr!
- Hurtigt! - Nu kender jeg sandheden.
Videnskabsmanden. Det er ham, der er kilden.
Han gav os sin sjæl. Vi er ham.
- Lad kanonen. - Stop. I ødelægger talismanen.
Det er for sent.
Skynd jer herhen.
Vi må tage talismanen fra maskinen. Jeg lokker den til. Så har I chancen.
- 9, hvad hvis du tager fejl? - Jeg viser dig, hvordan den bruges.
Her er sekvensen.
Nej! Vi kan ikke gøre det uden dig.
De døde alle på grund af mig. Jeg begyndte det og må afslutte det.
De efterlod os ikke noget som helst. Hvorfor skal vi rette op på deres fejl?
Nogle gange må én ofre sig.
Nej!
Du klarede det.
Nej, jeg gjorde ikke.
Ikke endnu.
Nu er de fri.
- Hvad sker der nu? - Det ved jeg ikke helt præcis.
Men nu er denne verden vores. Det er op til os at skabe den.
Tekster: Benjamin Goldenberg Prima Vista